Jeg er dronningen, der regerer i denne del af byen.
Dronning over byen og over tårnene...
Dronning over alle de små, vaklevorne ting.
Alle ser på mig og siger:
"Hun er en vidunderlig dronning.
"Hun er aldrig pinlig. Helt normal og går i skole...
"Hun har ingen bekymringer.
"Bortset fra..."
Men jeg er ondskabens dronning, og jeg må advare dig...
Du kan ikke undslippe mit snilde brug af sorte tusser.
Pingo, har du set Helena?
Nej. Kom lige og afløs mig.
Beklager. Et øjeblik.
To voksne og to børn, tak.
Mr. Valentine, jeg vidste, du ville komme og redde byen.
Jeg er jo en meget vigtig mand.
Om lidt er du en meget død mand.
Jeg synes, han er modig. Men ikke rigtig modig, mr. Valentine.
Nå nej.
Du skal vel forvandle os alle til edderkopper, -
- eller trebenede stole.
Du tror måske, jeg er en sej, sort sok, -
- men under det uldne ydre gemmer sig en nøgen fod.
- Har du set Helena? - Jeg troede, I var sammen.
Vent... Hvis du er her, hvem sælger så billetter?
Pingo.
Helena.
Jeg tegner.
Du er ikke klædt på endnu.
Du er ikke et barn længere. Jeg burde ikke skulle...
Jeg vil ikke. Jeg føler mig som en idiot.
Ikke igen. Ikke den samtale igen.
Du ligner ikke en idiot. Det er der ingen, der gør.
Ja. Lige et øjeblik.
- Helena. - Det får aldrig nogen ende.
"Helena, jongler. Helena, sælg popcorn. Helena, smil til kunderne."
Din far holder cirkusset oppe med charme og jordnødder.
- Det er hans drøm. - Ja, hans.
- Hvorfor skal jeg lide for den? - Det gør du ikke.
Alle de børn derinde drømmer om at være en del af cirkus.
Så kan de få mit liv. Så stikker jeg af og lever i virkeligheden.
- Hold nu op, Helena. - Nej.
Vær nu rimelig. Luk døren op.
- Helena! - Okay! Jeg tager tøj på.
- Du behøver ikke at råbe. - Det gør jeg heller...
- Du bliver min død. - Gid det var så vel.
Egoistisk.
Du er så egoistisk, Helena.
Hvis du vidste, hvor krævende det er, at holde det kørende...
Jeg hører aldrig om andet.
Virkeligheden.
Jeg tror ikke, du kan håndtere virkeligheden.
Virkeligheden. Du kan ikke håndtere virkeligheden. Dumme ko.
CIRKUS
Helena Campbell, hvad har du sagt til din mor?
- Ingenting. - Senere.
Godt, alle sammen. Store smil og...
Mine damer og herrer, drenge og piger...
Giv en stor hånd til...
Den smukke Joanne!
Så er det vores tur.
Vis jeres påskønnelse -
- af dronningen af det spanske net:
Den smukke Joanne!
Og nu mine damer og herrer, piger og drenge:
Fra det mørke Peru:
Raymondo og Fortuna!
Jeg elsker dig!
Ja?
Det ved jeg.
Jeg burde ikke lade mig gå på af hende.
Men hun er så god til det.
Det er let nok for dig at sige.
Hej, bambino, vil du jonglere med bananerne?
Ellers tak.
Du ved, hvad du får, hvis du jonglerer med bananer.
Nej, hvad får man så?
- Gorillaer! - Gorillaer?
Sagde du gorillaer?
Det er jeg sikker på, du sagde.
Joanne, det var lige lovlig tæt på. Jeg blev helt nervøs.
Det er ikke mrs. Campbell, mr. Campbell, det er mig.
Hun er derovre.
Mor!
Noget typisk fransk.
Jeg har aldrig været i Frankrig.
10 DAGE SENERE
Din afdøde onkel Bozzy sagde altid: "Hvad har de, som vi ikke har?
Nan, min skat. Hvad med et par dejlige dage i Frinton?"
Fem bogstaver. Det første er P.
- Piano, pedal... - Så siger vi Paris, mrs. Bagwell.
Paris?
... et sæt tallerkner og en ferie for to i Swansea.
Okay, mr. Bagwell, din tur.
Jeg var engang i Monaco, da tante Flo var syg, -
- og onkel Vernon skulle bruge en oversavet dame.
Jeg sagde, at I to gerne måtte blive, men ikke dyrene.
Dem giver jeg ikke mad.
Hvis I kommer, vil det være rart at se jer, -
- men jeg skal op og drikke kaffe med mrs. Greenberg.
Hun har et cafeteria. Jeg smutter nu.
Var det far?
I telefonen? Ja, det var din far.
Se det her sammen med mig. Det er oplysende.
Jeg ville gerne tale med ham, Nan.
Han kan ikke holde dem hen ret meget længere.
- Der! Det var da oplysende. - Holde hvem hen?
Bare rolig, skat. Din far tager sig af det.
Og hils nu din mor.
- Jeg må hellere gå nu, okay? - Ja.
- Farvel, så. - Farvel, skat.
GOD BEDRING MOR
- Er det så slemt? - Helena?
Er din far ikke med? Han skal underskrive papirerne.
Han ville gerne, men kunne ikke nå det.
Dr. Witherspoon har lagt en besked til ham.
Han er i banken. Han skulle til møde.
- Nu må du ikke trætte hende. - Hvad forestiller du dig?
At vi går ud og danser?
Hej, mor.
Helena.
Hej, skat.
Ingen far i dag?
De ringer vel til ham.
Her.
Hvordan har du det?
Jeg ville hellere jonglere med bananer.
Hvor er din frugt?
Jeg havde frugt med til dig i går.
Hun har vel ikke taget det?
Har hun?
Nej.
De har stillet det væk. Jeg må ikke spise i dag.
- Hvorfor? - Det er ren rutine.
Hvordan har Nan det?
Hun kommer på lørdag.
- Du generer hende ikke, vel? - Hun tabte tænderne i går.
Jeg sagde: " Hvis mor var her, fandt hun dem. Hun er god til den slags."
Hun sagde: " Så må din mor være en mirakelmager."
De ligger altid lige foran hende.
De lå i køleskabet.
Du er en god pige.
En god pige, skat.
Du ved...
Mor, jeg mente ikke det, jeg sagde.
"Der var en lille pige.
"Hun havde en lille krølle midt på panden.
"Når hun var god, var hun meget, meget god."
Helena.
Jeg siger bare, at efter en tid -
- kører det hele igen. Så er vi bedre end nogensinde.
Der er gået 10 dage. Vi har aflyst 15 forestillinger.
- Hvorfor skal alt gå i stå? - Hej, Eric.
- Hej, Helena. - Jeg kan ikke forlade Joanne nu.
- Må jeg komme ind? - Vi er her for hendes skyld.
Det er for sent på sæsonen for resten af os.
Hvis vi vidste, -
- at vi kunne fortsætte om en uges tid...
Så skal vi nok finde på noget.
Min søster og jeg skal til Quebec. Vi forlader den synkende skude.
- Må jeg tale med dig, far? - Stean, hold nu op!
- Undskyld. - Jeg kommer, skat.
Husk, hvad I ville sige.
- Er alt i orden? - Du burde have været på hospitalet.
- Fortalte du dem om banken? - Ja.
Du skal ringe til dr. Witherspoon.
- Nu? - Ja.
Måske er det en god ting.
- Du ville gerne væk fra landevejen. - Ikke på den måde.
Det er hans drøm.
Drømme er ikke nok, skat. Man har brug for kontanter.
Din mor...
De opererer hende i aften.
Hej, bambino.
Den er ret god.
- Hvad hedder den? - En tegning hedder ikke noget.
Okay.
Mor siger, vi burde være fortsat til Skotland.
Hun er ikke den eneste.
Hvad mener du?
Jeg ved det ikke, far.
Alle vidste, at mor skulle opereres i aften.
Ingen fortalte mig det.
- De ville ikke gøre dig bekymret. - Burde jeg være det?
Nej, hun skal nok klare sig.
Du har jo sagt før, -
- at hun skal opereres, og så bliver hun rask.
- Det kommer an på, hvad de finder. - Hvad mener du?
Se, nu er du bekymret.
Det blev jeg først, da du beroligede mig.
Du er også bekymret. Ellers gjorde du ikke sådan.
Jeg besøger hende i morgen. Er det okay?
Vi får se.
Jeg har ikke sagt undskyld.
Ikke så hun tror på mig.
Jeg skulle ikke have råbt ad hende. Det er min skyld.
Det må du ikke sige. Det er ikke din skyld.
Det er ikke nogens skyld.
Den slags ting sker.
Sådan er livet.
Det er bare så dumt.
Det er hundekoldt.
Kom, vi går ned igen.
Kom nu, du dør af kulde.
Du har brug for fars frakke.
Hvad siger du så?
Du ligner en rigtig kunstner. Kom nu.
- En penny for dine tanker. - Jeg tænker ikke.
- Godnat, Nan. - Godnat, skat.
- Held og lykke. - Sov godt.
Far?
Jeg slår kun 10% af.
Jeg er direktøren.
Okay, fint nok.
Eric?
Vær nu stille!
Vi må have ro, mens vi øver.
Er det dig, Eric?
Distraher nu ikke akkompagnatøren.
Vi øver os faktisk.
- Hvad laver du her, Eric? - Grib den sidste bold og stop.
Vi vender os og bukker.
Så siger vi: "Er der en modig frivillig..."
- Du kan være den modige frivillige. - Hvad?
- Hvad hedder du? - Helena.
Hvad er der galt med dit ansigt?
- Mit ansigt? - Lige meget.
- Og musik, maestro. - Jeg kender mange sange.
Men de lyder alle ens.
Vi skal bruge noget uhyggeligt, farligt musik. Kom nu.
Jeg kender dig eller en som dig.
Kom nu. Det er den store finale.
Nej, rør ham ikke.
Skynd dig nu. Lad mig prøve.
Hvad laver du? Kom nu!
Hvad var det?
En af de ting i livet, man bør undgå.
Som at miste en kammerat og sjæleven, -
- fordi man forsøger at redde små piger.
Hvad helvede har du på fødderne?
- Hvad? - Er det en syg spøg?
At træde på små kaninagtige væsner med hvert skridt...
- Det er ondt. - De er ikke ægte.
Det gør mig ondt med dine venner.
Jeg troede, violinisten var Eric.
Han er en af mine venner.
Men det var det ikke.
Jeg ved ikke, hvor jeg er.
Du er i en af de andre ting i livet, man bør undgå.
- Et pulterkammer? - Nej, vanskeligheder.
Der!
Irriter den ikke.
- Hvad er det? - Bare en sfinks.
- Kast en bog til den. - Hvad?
- Den kan godt lide bøger. - Okay.
"Findeløn" af Joe Grey...
"En kort historie om fremtidens frugt" af Douglas Prawnhead.
Den læser den alligevel ikke!
Godt, det er ikke en katastrofe. Okay.
Tænk. Okay. Tag et par meget store bøger!
Okay.
- Smid den på gulvet. - Hvorfor? Jeg holder af bøger.
Kom nu.
Nej, det nytter ikke.
Det skal virkelig føles, som om den afvises.
Frygtelige, stødende, dårligt skrevne bog.
Okay.
Dårlige, langsomme bog -
- med sentimental slutning, der var helt utroværdig!
- Hvordan fungerer det her? - De skal tro, vi ikke kan lide dem.
Så tager de tilbage til biblioteket, og vi får et gratis lift.
Jeg tror...
Jeg tror, jeg har fundet hende.
- Hvad sagde du, at du hed? - Helena.
Lidt trist, ikke?
Det burde du få ændret.
Til noget mere værdigt.
Og romantisk.
- Noget som Valentine. - Hvorfor? Hvad hedder du?
Valentine.
Vi ville have forladt byen i dag, -
- så snart vi havde øvet.
- Det er jeg ked af. - Musikere, du ved.
Jeg kan sagtens finde en anden violinist.
Det er Bing.
Man kan ikke erstatte en jonglør. Ingen her kan jonglere.
- Jeg kan. - Naturligvis.
Hvor finder jeg en jonglør som ham?
- Jeg har sagt... - Det er en katastrofe.
Stakkels, gamle Bing.
Han var en ud af en million. Min bedste ven.
Jeg vil aldrig glemme ham.
Nå, vi må videre.
- Havde du kendt ham længe? - Hvem?
- Du kan jonglere. - Det sagde jeg jo.
Altså.
Du har ingen maske, og du er meget kedelig.
Men du er bedre end ingenting.
- Har alle her en maske? - Selvfølgelig.
Hvordan skulle vi ellers vide, om folk er glade eller triste?
Eller vrede? Eller klar til dessert?
Jeg har et ansigt.
Lad os komme ud af byen.
Følg efter resten af de mærkelige skabninger.
- Hvor skal de hen? - Aner det ikke.
- Undskyld mig. - Ja?
Hvor skal I hen?
Vi forlader byen. Tager ud i bakkerne. Her er ikke sikkert mere.
Skyggerne tog mit hus i går.
Gør ingen noget ved det?
Siden dronningen faldt i søvn, har ingen kunnet gøre noget.
De leder efter amuletten.
- Men vi finder den ikke. - Vi skal langt væk, Bernard.
Det er bizart.
Hvor kommer de skygger fra?
Det Mørke Rige. På den anden side af grænsen.
Det her var engang en rar by.
Masser af handelsmuligheder.
Man skulle ikke tro det, men jeg er en meget vigtig mand.
- Jeg ejer et tårn. - Der er hun.
Må vi lige tale lidt med dig?
Forsigtig, betjent. Hun er meget farlig.
- Se det foranderlige ansigt. - Jeg er ikke farlig.
Farlig, ikke farlig. Det gør ingen forskel.
- Er jeg anholdt? - Nej, miss.
- Eller skulle jeg sige, prinsesse? - Det er latterligt.
Vi sikrer os bare, at du når frem til slottet.
Men det vil jeg ikke.
- Jeg er ikke en prinsesse. - Undskyld mig, de herrer.
Den unge dame er min partner, -
- min jonglerende kollega og min ven.
Der må være sket en fejl.
Vent.
Det er mig.
Jeg sover.
Det er kun en drøm. Det er ikke virkelighed.
Næste.
Godt...
- Og du tror, det er amuletten? - Ja.
Det ligner mere en halv mursten.
Ikke rigtigt.
- Jo, lidt måske. - Det er en halv mursten, ikke?
Godt forsøgt. Tak for besøget.
Næste.
Amuletten.
- Nej, det er en kylling. - Amuletten!
Det må være trist for dig, men det er altså en kylling.
Det har jeg sagt. Han vil bare ikke høre.
Undskyld, hr. premierminister. Vi har fanget prinsessen.
Du godeste, det har I også. Glimrende.
Se det ansigt. Det giver en myrekryb.
Nå, unge dame.
Hvis du ikke afleverer det, du har stjålet, -
- sætter vi dig ud til skyggerne.
Jeg har ikke stjålet noget. Jeg er lige kommet.
Det her er bare en dum drøm.
Det hjælper ikke at lyve.
Hvad har du gjort med amuletten?
Ja, du ligner hende...
Men du er ikke hende, vel?
Hun sagde, hun var prinsesse.
- Er du prinsesse? - Jeg er ikke nogen.
Jeg er bare mig.
Jeg er Helena Campbell.
Så forklar dig.
Hvad laver du her i vores by?
- Skal vi låse hende inde? - Fremtvinge en tilståelse?
Nægte hende is?
Se dog lige på hende. Hør på hende. Det er ikke hende.
Jeg mener, hun er ikke hende.
- Tror jeg. - Hvem skulle jeg være?
Følg mig.
Tag over, Spiny. Du styrer det hele.
Er hun død?
Nej, hun sover.
Det var hendes yndlingsrum. Hun kunne se solen herfra.
Vi havde en fantastisk sol, der skinnede på alt.
Vi havde dage og nætter -
- med sole og måner og de her små, strålende ting.
Byen var fuld af glæde.
Vi underholdt hinanden med vore fantastiske evner.
"Undskyld, er du i show business?"
"Nej." "Så skrub ned fra scenen."
Men det er slut nu.
Men hvad skete der?
Balancen blev ødelagt.
Det her er Lysets By. På den anden side af grænsen ligger Skyggeriget.
Vi havde vores dronning. De havde deres.
En dag kom en pige som dig til vores by -
- fra mørket.
Hun sagde, hun var prinsesse.
Dronningen tog sig af hende. Vi holdt en fest.
Næste dag var prinsessen væk, -
- og uden amuletten kunne vi ikke vække dronningen.
Farlige skygger og sorte fugle og frygtelige ting kom ud af mørket.
Du taler om en amulet.
Hvad er det for en?
Det er en port.
Vægten hele verden balancerer på.
Hvordan ser den ud?
Det ved jeg ikke.
Javel.
- Hvor stor er den? - Det ved jeg ikke.
Hvor kunne den være?
Det ved jeg ikke.
Hvad ved du?
- Jeg ved det, hvis jeg ser den. - Tror du?
Det ved jeg ikke.
Måske har jeg set den uden at vide det. Måske var det kyllingen.
Nej, det tror jeg nu ikke.
- Helena? - Mor?
Bare jeg kunne hjælpe dig.
Det er min drøm.
Jeg finder den for jer. Jeg vækker hende.
Det er pænt af dig, unge dame. Men det er for sent.
Snart hviler skyggerne over hele byen.
Slottet og dronningen forsvinder.
Lad mig forsøge.
Det er som at lede efter en nål...
Nej, noget, der er mindre end en nål i en høstak, -
- når man ikke ved, om man er på den rette mark.
Jeg må sige, at det forslag -
- er fuldkommen, uomtvisteligt håbløst.
Se!
Hvad betyder det?
Det betyder, at det måske ikke -
- er fuldkommen håbløst.
Nævnte han en belønning?
Vi vækker dronningen og redder verden.
Nej, belønning. Penge, ædelstene.
Du kan ikke indlede sådan en færd uden din manager.
- Du er ikke min manager. - Kontrakten ordner vi senere.
Hvor skal vi hen?
Vi må finde ud af, hvor amuletten kan være.
Hvor får I oplysninger?
På biblioteket, selvfølgelig.
Det er fyldt med bøger og... Fortrinsvis bøger.
Undskyld mig.
STILHED
Undskyld, vi leder efter "En meget nyttig bog".
Oplysningen, uindbunden.
Øverste etage. Du får brug for et net.
Den prinsesse, de talte om.
Har du mødt hende?
I mennesker ligner hinanden.
Uden rigtige ansigter kunne I være hvem som helst.
Jeg har da et rigtigt ansigt. Kan du gøre sådan her?
Modbydeligt.
Jeg anede ikke, at bøger havde forskellige personligheder.
DEN KOMPLETTE HISTORIE OM ALT
I begyndelsen -
- befandt hun sig et nyt og tomt sted.
Alt var hvidt.
Hjørnerne skallede af, tæppet var slidt, -
- men det var et rart sted.
Og hun sad i midten og så et stort, hvidt tomrum.
Hun holdt amuletten op foran ansigtet.
Og i amulettens skær så hun de tabte horisonters by -
- og store, fantastiske historier.
Og så snart det genspejlede sig i amuletten, -
- dukkede det op i tomrummet.
Og da der ikke var mere plads, -
- vendte hun det og fortsatte på den anden side.
Så tomrummet blev fyldt på begge sider.
En by med for- og bagside.
En by med lys og skygge.
Så hvilede hun sig på sin seng og drømte om sit værk -
- og de liv, der beboede det.
Og i de følgende dage -
- var der andre tomrum og andre lys og andre skygger.
Amuletten anbragte hun under dronningens tegn -
- for at vise byen, at hun vidste, den aldrig ville være fuldendt, -
- fordi byen var hendes liv og hendes drøm, -
- og den ville leve evigt.
Tak, tror jeg. Jeg ved ikke, om jeg forstod det hele.
Hvem gør det? Jeg gør ikke.
Goddag. Jeg tror, du har fået dig en ven.
"En meget nyttig bog."
HUSK HVAD DIN MOR SAGDE
"Husk, hvad din mor sagde."
SE LIGE UD AF VINDUET
"Se lige ud af vinduet."
Nyttig? Sludder! Den kan ikke bruges til noget.
"Anbragt under dronningens tegn."
Det er jo noget sludder. Det betyder ikke noget.
Dronningens tegn.
Dronningens tegn er solen. Den fyldte hendes værelse.
Se, for enden af den lille gade. Det er der, vi skal hen.
Du er virkelig en nyttig bog.
Tag hellere bogen med.
Efterlader du den, bliver de andre deprimerede.
Og så begynder de at fælde. Løse sider overalt.
- Det var pænt af dig. Tak. - Det var så lidt.
Hold nu op.
Vi finder den tingest i en fart, redder verden, -
- de giver os skatkammerets indhold, og vi er ude af byen i morgen.
Hold dig til mig. Så får du dit helt eget tårn.
Næsten så pænt som mit. Til at begynde med.
Glem alt om at jonglere. Vi gør som de rige.
Vi vil bade i...
...fisk.
Spise vores vægt i chokoladeknapper. Spille koncertina.
Jeg har ikke brug for en manager.
Jeg er ikke sikker på, at jeg har brug for dig.
Vil en krone ikke klæde mig?
Jeg har altid syntes, at hatte klædte mig bedre.
Jeg vidste, at der var noget bekendt ved de huse.
De ligner de ting, jeg tegnede.
Hvad leder vi efter? Hvordan ved vi, at vi har fundet det?
Mon ikke...
Det var underligt.
Jeg burde være derinde, hvis jeg sover.
Sover du?
Ja.
Det har vi vist slået fast, Valentine.
Det hele er bare en drøm. Men se lige.
- Jeg kan kun se et vindue. - Det er mit værelse.
- Nej, det er et pulterkammer. - Kan du ikke se mit værelse?
Se. Min seng, mit skab, min månemaske.
Min lille, bløde søanemone.
Uanset om det er en drøm eller ej, er vi på rette vej.
KÆMPER I KREDSLØB
Nå, hertil og ikke længere.
Hvad?
"Kæmper i kredsløb."
Det lyder lidt usikkert, ikke? Held og lykke.
Jeg venter her. Hvis du altså kommer tilbage.
Okay.
Se der.
- Holdt! Du kommer ikke forbi. - Jo, jeg gør.
- Gåde. - Gåde?
Løs min gåde, så kommer du forbi.
Lykkes det ikke, æder jeg dig med hud og hår.
"Hvad går på fire ben om morgenen, to om eftermiddagen -
- og tre ben om aftenen?"
William. Han er en scenehund.
Nej. Svaret er mennesket.
Nej, det er da William.
Den gik på fire ben om morgenen, to under eftermiddagsshowet, -
- og den haltede på tre ben om aftenen, fordi den kom til skade.
Den kan også stå på skateboard.
Min tur. Okay.
"Hvad er grønt -
- og hænger på væggen og fløjter?"
- Giver du op? - Nej, lad mig tænke.
Okay, tænk dig godt om, -
- så er jeg tilbage om lidt.
Åh nej.
- Du kommer ikke forbi. - Nå nej. Gåde.
Hvis du har den, vil du gerne dele. Deler du den, har du den ikke.
Jeg har ikke hele dagen! Giver du op?
Okay, hvad er det?
- Det er en hemmelighed. - Hvad er det?
Det er en hemmelighed.
- Sig det nu, - Se, en idiot!
Hvor?
Det må være her.
Vent! Planen er ændret!
Ja, du ville jo ikke med.
Jeg tror, de mennesker måske kan hjælpe os.
Men det bliver ikke bare -
- en hyggesludder med de kæmper.
De er ikke så kortfattede som mig.
Man starter blødt, deler en livsanskuelse, -
- spøger lidt med erosionen -
- for at åbne dem lidt op, og så er man inde.
Så kan den samtalemæssige udgravning begynde.
Jeg taler med mig selv igen.
Goddag, vi leder efter den amulet, -
- der kan vække den Hvide Dronning. Kan du hjælpe os?
Mange...
Mange, ja.
...har spurgt...
...hvor...
Mange har spurgt, hvor amuletten er, ikke?
- Amuletten... - Amuletten er?
- Amuletten... - Er?
Er.
- Vi må væk herfra. - Nej, vi er på rette spor.
Men vi...
Ved det?
Desværre.
Nej, nej. Jeg ved, hvor den er og siger det straks.
- Højtideligt... - Ingen adjektiver, tak.
Bevogter vi...
- Amuletten? - Æsken.
Se der. En lille sølvæske.
Skyggerne kommer.
Det var det, jeg ville sige!
Gør hun ikke snart den sætning færdig, dør vi!
Er amuletten i æsken?
- For... - Svar nu bare ja eller nej!
Vi...
"Vi bevogter æsken for dronningen." Vi er her for hendes skyld.
Hun vil sove for evigt, hvis vi ikke finder amuletten.
- Vi ved ikke, hvad det er! - Vi må løbe nu.
Nu er det høflig samtale eller død.
Du må tro os!
De lytter ikke. Jeg ved ikke, om de har ører.
Amuletten er...
Spejlmasken.
Nu! Kast den!
Jeg kan ikke nå!
Jeg kan ikke nå den.
- Find... - Æsken?
...et højere sted.
De stakler.
- Lad os se amuletten. - Jeg tror ikke, det er den.
Han sagde, at amuletten var en spejlmaske.
En nøgle.
- Det er da en start. - Helt sikkert.
Vi må prøve nøglen i hver eneste lås, vi kommer forbi.
Når vi finder den, nøglen passer i, ved vi, at der er gået 10.000 år.
Tænk nu positivt. På skatten og ting, du godt kan lide.
Du kommer ikke forbi.
Medmindre du fortæller mig svaret på den gåde, du gav mig.
Gåde?
Hvad er grønt og hænger på en væg og fløjter?
- Nå ja. Giver du op? - På en måde. Ikke rigtig.
Jeg ved det, så snart du siger, hvad det er.
- En sild. - En sild er da ikke grøn.
- Man kan male den grøn. - Den hænger ikke på væggen.
- Man kan sømme den fast. - Men sild fløjter ikke!
Det føjede jeg bare til for at gøre den sværere.
Svaret på min er stadig "en hemmelighed".
Vi har en nøgle, men intet at stikke den i.
"Fint et højere sted." Hvad mon hun mente?
Tænk!
Det var blot endeløst sludder fra en sygelig, enorm hjerne.
Meget stor, ikke særlig klog.
Spejlmaske.
Hvad er en Spejlmaske?
Det er...
Du ved, det er...
- Jeg har det! - Så sig det.
Ja. Vi spørger en ekspert!
Såsom?
Den, der ejer den forretning.
MASKEFORRETNING
Kan jeg hjælpe jer?
Jeg så skiltet på døren.
Vi leder efter en maske. Måske kan du hjælpe os.
Kom ind, begge to. Jeg skulle lige til at drikke te.
Kan I lide kager?
I unge mennesker. Alt er te, muffins -
- og spænding i jeres verden, ikke?
KONTOR
Sid ned, så henter jeg teen.
Sidder Ginger i stolen igen?
Bare skub ham ned.
Jeg står gerne op.
Han er okay. Han bider ikke.
- Det gamle fjollehoved. - Hvor mange har du?
Jeg har dem ikke rigtig, kæreste.
Der er vel cirka 30 lige nu.
Snowdrop, Stripes, Fluffy...
...Ginger, Spot, Whiskers...
Det tror jeg ikke, skat.
Hvad gør vi, før vi spiser? Vasker hænder, unge dame.
Hygiejne.
Af sted.
Det er dernede.
Spejlmasken.
Den talte han altid om.
Min mand, den afdøde mr. Bagwell.
Fluffy, hold så op!
Mr. Bagwell sagde altid, -
- ar Spejlmasken koncentrerede dine bønner...
Dine ønsker.
Den gav dig, hvad du havde brug for.
Jeg sagde til ham:
"Mr. Bagwell, hvordan kan en maske opfylde ens behov?"
Og han sagde:
"Cynthia, husk nu, at jeg ikke ved, hvad jeg taler om."
Undskyld mig.
Mon du har flere af de fantastiske kager?
Nu skal jeg se, kæreste.
Tak.
Hvorfor afbrød du hende?
Fordi hun er ravende gal.
VIS DEM IKKE DIN FRYGT
- Hvad står der? - "Vis dem ikke din frygt."
Hvem?
I går vel ikke allerede?
Jeg kan rydde op i gæsteværelset.
- Så kan din hofnar bo der. - Jeg er ikke hofnar.
Jeg er en meget vigtig mand. Jeg har et tårn.
Nej, hvor dejligt.
Vi har travlt. Men tak for tilbuddet.
Her er nogle kager til rejsen. Dem kan I snart få brug for.
Og søde ven: Vis dem ikke din frygt.
Hun er rablende skør.
EFTERLYST DUSØR GIVES
Hvorfor siger du altid, at du har et tårn?
Fordi jeg har.
Hvor er det?
- Altså... - Bor du i det?
- Hvor stort er det? - Enormt.
Hundredvis af rum. Trapper. Dørhåndtag. Et bryggers.
Måske mere end et bryggers.
Javel, og...
Jeg må ikke se det, fordi...
Vi er ikke på talefod.
Hvad?
Vi er ikke på talefod.
Tårnet og jeg havde -
- en mindre uoverensstemmelse, og så gik det sin vej.
Jeg sagde noget dumt. Det fløj ud af munden på mig.
Så find det dog og sig undskyld.
En Valentine undskylder aldrig.
Dumme bygning.
Der, hvor jeg er fra, forlader tårne ikke folk.
Sulten.
- Er det en gåde? - Sulten?
Stadig sulten.
Jeg har en plan. Overlad det hele til mig.
Hejsa.
Jeg kan ikke flere gåder. Hvad med en banke på-vittighed?
Jeg kender den bedste i verden.
- Den bedste? - Helt sikkert.
Begynd.
- Banke, banke på. - Hvem der?
Bliv ved med at gå.
Hvad gør vi nu?
Længere har jeg ikke tænkt.
Hvad står der?
"Mine sider smager skønt, -
- men er sejere end karamel og svære at tygge."
Sikke en elendig bog.
Det er det mest nyttesløse, den har fortalt indtil nu.
Nej, den er meget modig.
Nu har det pjat stået på længe nok.
Hun må se at blive voksen og komme hjem.
Hvad venter I på? Find hende!
Hvis jeg fortæller dig noget underligt, tror du så, jeg er tosset?
Det gør jeg nok.
Når jeg ser ind igennem nogle af vinduerne, -
- ser jeg en, der ikke er mig.
Hvor underligt. Det gør jeg også. Mig. Vindue. Ser igennem det.
Ikke mig. Dem, jeg ser mig selv i, -
- kaldes spejle.
Men hun ligner mig.
Men det er ikke mig.
Hun skændes med min far.
- "Find et højere sted." - Hvad?
Kæmpen sagde: "Et højere sted." Kan du se noget højere end det?
Der er langt op.
Se.
Der er ikke noget her.
Stedet er ved at falde sammen.
Det er ikke sikkert.
Du er en kujon. Det er helt...
Kujon?
Jeg er klog og forsigtig.
Og i modsætning til visse andre, er jeg stadig heroppe.
Hallo!
Jeg henter dig ikke. Det er ikke sikkert.
Jeg har det fint. Tak, fordi du spurgte.
Hallo.
Hej!
Jeg hedder Helena.
Malcolm.
Bob.
Hej, Bob. Alle sammen.
Malcolm.
Bob'er.
Jeg leder efter noget. Amuletten.
Den minder om en maske.
Ansigt? Ja.
Et ansigt.
Holder du fest dernede eller hvad?
Kom herned, Valentine. Jeg har fået nye venner.
Dejligt.
Er du okay?
Jeg leder efter Spejlmasken.
Se.
Jeg har allerede nøglen.
- Maske? - Ja.
Er den her?
Det var uheldigt.
Hjælp!
Jeg går nu. Jeg burde slet ikke være her.
Find et højere sted.
Så du det?
Jeg vil derover. Ovre ved grænsen.
Mange tak, Bob'er, Malcolm.
Dejligt.
Hvad laver vi så her?
Vi skal hente Spejlmasken. Jeg ved, hvor den er.
Den er midt mellem natlandet og daglandet. På grænsen.
Jeg vidste, jeg kunne hjælpe. Jeg hader at være hjælpeløs.
Valentine, se.
Vi kalder dem vinduer. De er ikke usædvanlige.
Hold op! Han er frygtelig!
- Du er frygtelig! - Tag det roligt.
Der er ikke noget.
DUSØR - ALLE DE JUVELER DU KAN BÆRE FRA MØRKETS SLOT
Hvad burde vi se? Er det ligesom med vinduerne?
Jeg ved, den er her. Det var så tydeligt, da jeg så det.
Vi forveksler ofte det, vi ønsker os, med det, der findes.
Grænsen består af drømmelande.
Alle ønsker, håb...
Og minder.
Det er så bekendt.
Jeg kender det hele.
Helena?
Mor?
Helt ærligt.
- Mor? - Hvad har du nu tabt?
Jeg leder efter en Spejlmaske.
Men jeg ved ikke, hvad det er, -
- eller hvor stor den er, -
- eller hvorfor den er væk.
Hvornår så du den sidst?
Jeg tror aldrig, jeg har set den.
- Hvem havde den sidst? - Det havde du vist.
Nej, det havde hun.
Eller måske den prinsesse, de talte om.
Jeg ved det ikke.
Jeg var sikker på, at den var her.
Du giver så let op.
Jeg finder den aldrig.
Udskyd aldrig til i morgen. hvad du kan udskyde til dagen efter.
Jeg vil gerne hjem nu.
Jeg vil have, at du bliver rask, mor.
- Jeg er bange, mor. - Det er jeg også, skat.
Det er derfor, jeg drømmer.
Tror du, de er begyndt at operere?
Måske drømmer alle den slags, -
- når de roder rundt i ens hoved.
Det er ikke din drøm, mor. Det er min.
Det er den slags, folk siger i drømme.
Goddag.
Har jeg drømt en kæreste til dig?
Nej, han er ikke... Han er bare...
Undskyld, jeg nævnte det.
Du leder efter noget. Du ved, det er her.
Du kan ikke finde det. Led videre.
Det er som med Nans tænder. Det ligger nok lige foran dig.
Mor.
Jeg ved, at den er her.
Jeg ser bare ikke godt nok efter.
Det er ikke hendes drøm. Det er min.
Og hvis det var mig...
Så ville jeg lægge en lille bygning i midten.
En lille bygning...
Den har lige den rette størrelse.
Så ville der gå en smal bro over til den.
Som den der. Hvorfor har jeg ikke set den før?
Du er ikke min kæreste, selvom min mor drømte det.
En af dem må passe.
Min arm!
- Du er kommet til skade. Bliv her. - Hvad med dig?
Jeg er en panter.
Jeg sniger mig uset gennem mørket.
Som en mørk, usynlig, hurtig ting.
Valentine.
Vi har ikke altid været venner, -
- men tak for hjælpen. Jeg havde aldrig klaret det uden dig.
Jeg gør mit bedste.
Kom snart tilbage.
Far?
Far. Det er ikke mig.
Far. Jeg er her. Far!
Hjælp!
Hjælp mig!
Hvad er det for et tidspunkt at komme på?
Jeg har været bekymret for dig.
Jeg vil bare høre et lille...
"Undskyld, at jeg voldte dig bekymring."
Er det for meget at bede om?
Mig?
Det er dig, der laver ballade.
Vær nu ikke latterlig.
- Hvem ødelægger verden? - Det gør du.
Jeg har set de sorte skygger.
Hvad ville en bekymret mor gøre?
Jeg ville bare bringe os sammen igen.
Er det derfor, du satte dusørsedler op?
Folk gør det for kæledyr.
En datter er vigtigere end et kæledyr.
Jeg er ikke din datter.
Du er fin nok.
Vi kan ordne dit hår.
Tøjet må udskiftes.
Jeg får tjenestefolkene til at brænde det.
Jeg ved ikke, hvad du er ude på, men der er folk, der ved, hvor jeg er.
- Valentine redder mig. - Valentine.
Ham havde jeg næsten glemt.
Valentine?
Vi var her alligevel, og hun havde sat sedler op.
Dusør gives. Det er ikke noget personligt.
Bare udbud og efterspørgsel.
Dit ynkelige kryb.
Sten og træ kan bide som hunde, men ord kan ikke såre mig.
Din ubrugelige, kagestjælende kujon!
Jeg stjal ikke den kage!
Jeg beklager, mr. Valentine.
Men du må gå nu.
Jeg skal have tilbragt noget alvorlig -
- kvalitetstid med min lille pige.
Nå ja.
Tak for besøget.
Der var nogen, der nævnte juveler.
- Så mange, som jeg kan bære? - Hvis du insisterer.
Så er du ikke sur, vel?
Gå nu.
Jeg er på vej. Jeg henter... Jeg har ikke mere at sige.
- Smid ham ud. - Ja, okay.
Prinsessen skal op på sit kammer.
Lad mig nu bare gå.
Ved du, hvad du har brug for, skat?
At finde amuletten.
Jeg må vække den Hvide Dronning.
Du har brug for en køn kjole.
- Og et lykkeligt smil. - Et smil?
Med et smil om munden ser alt lysere ud.
Fra nu af er vi...
Hvad?
- Det ved jeg ikke. - Sig det til hende!
Ikke hjemme, når hr. Surmule kommer på besøg.
Nemlig.
Må jeg præsentere... Spejlmasken.
" Kære mor.
" Nu må du vide, at jeg har fundet Spejlmasken.
" Jeg bruger den til at rejse til andre steder.
" Jeg vil finde et, hvor der er en pige som mig.
"Et liv, jeg kan klare."
Dumt!
" Selvfølgelig...
" Hvis jeg bruger Spejlmasken, ændrer tingene sig nok lidt.
" Men man kan ikke løbe bort uden at ødelægge en eller andens verden. "
EN MEGET NYTTIG BOG
Tag noget mere is, prinsesse.
Nej tak, kære mor. Jeg har vist fået nok.
Dine manerer er blevet bedre.
- Hvad er det? - Det aner jeg ikke.
Fortsæt.
Vær mine øjne.
- Find ud af, hvad der sker. - Du ved, hvad der sker.
Hun vil ødelægge alt. Din rigtige datter.
Da hun rejste, forskubbede hun verdens balance. Og nu...
Nu ramler det hele.
Sådan taler du ikke til mig!
Undskyld, kære mor.
Må jeg godt få noget mere is nu?
Jeg går ikke ud fra, at et "ups" og "jeg gør det aldrig igen" -
- kan klare ærterne.
Helena, hvis jeg sagde...
Hvis jeg sagde noget undskyldende nu, -
- ville det afspejle mine følelser helt korrekt.
Du havde ret, at du ved det.
Jeg havde mindre ret end dig.
Om det hele.
Vinduerne.
Verdens undergang.
Du hader mig sikkert. Jeg ville hade mig.
Se...
Uanset hvad hun har gjort ved dig, -
- så ved jeg, du er derinde.
Nå, vi må videre.
Kludderhoved.
Hvis jeg var prinsessen, og jeg ville skjule noget, -
- ville jeg skjule det på værelset.
Vi har ledt overalt. Den er her ikke.
Det ville jeg gøre.
Hvad er det, du siger?
Noget har ødelagt Fortvivlelsens Afgrund.
Og Dommedagssumpen er der ikke mere.
Det var en dejlig sump. Den slags ser man ikke mere.
Jeg er bange for, at nogen står bag.
Hvem?
En, der hader mig.
Ingen hader majestæten. Vi elsker dig.
Spytslikker.
Men han har ret.
Jeg må indkalde rådet.
Det hele ramler.
Det er hendes skyld. Hende pigen.
Lad mig se hendes besked igen.
Hun siger, hun har fundet Spejlmasken.
- Det er sådan, hun slap væk. - Vi har ledt overalt.
Vi har ledt overalt.
Vi kan lede, indtil verden går under.
Besked fra Hendes Majestæt.
Statsanliggender. Hun har meget travlt, -
- så du spiser på værelset i aften.
Mor er alt for venlig.
Nemlig.
Velbekomme.
Tak Hendes Majestæt fra mig.
Mad!
Vi er gået glip af mange muligheder.
Vi har ikke engang den "Meget nyttige bog".
Der er kun én side tilbage.
Hvad nu hvis det er den forkerte?
"Husk, hvad din mor sagde."
Min sagde altid:
"Det er en barsk verden, søn.
"Slå dem, før de slår dig.
"Spis dine grønsager.
"Hold nu op. Det er pinligt, når naboerne ser det.
"Det bedste ville være, om du rejste og aldrig kom hjem igen."
Hun var faktisk ikke min mor.
Hun købte mig af en mand.
Jeg savner min mor.
Hun gav altid gode råd.
Når jeg mistede noget, sagde hun: "Giv ikke op.
"Som regel ligger det lige foran dig."
Tænker vi det samme?
Absolut! Hvis vi sætter små hjul -
- under vores sko, kan vi rulle rundt.
Nej, dumrian. Hvor gemmer man bedst et spejl?
Vi må finde et vindue.
Før eller efter middagen?
Åh, Valentine!
Hurtigere.
- Skynd dig nu. - Prinsesse!
Ikke igen.
Fortsæt. Hurtigere. Fortsæt. Hurtigere!
Løb. Fortsæt. Hurtigere. Lad dig ikke distrahere.
Mad!
Vi er nødt til at fortsætte. Vi har ikke nok tid!
Du har helt ret.
Okay.
Er han meget hellig, min skat?
Hellig? Nej.
Det tror jeg ikke.
De hellige folk. De spiser fremtidens frugt.
Og så bringer de visdomsord med tilbage.
Nogle gange skriver de hele bøger. Det er vidunderligt.
Det tager en frugt -
- 300 år at modnes, min blomst.
Ikke dårligt. Ret lækkert, faktisk.
Hvorfor kalder de det fremtidens frugt?
Fordi det er der, du ender, når du spiser den, skat.
Valentine, giv mig Spejlmasken.
For himlens skyld!
Der er kun en udvej, og den vælger jeg. Farvel.
Tag øl med.
Det er ikke min fremtid.
Nej! Jeg vil ikke være tjener.
Jeg tror, at en gengældelsesaktion mod den Hvide By -
- er den eneste udvej.
Du vrøvler!
Med al respekt, Deres Majestæt...
Jeg mener, at hele det her dommedagsscenario -
- er stærkt overdrevet.
- Vi overreagerer på en mindre... - Mindre?
Prøv du at leve i en sump, der ikke er der mere.
Og sig så, at det er et mindre problem.
Jeg siger blot, at sætter man verdens undergang -
- over for et scenario, der ikke...
Hvad?
Det er prinsessen.
Hvad er der med prinsessen?
Husker du, hvad du sagde første gang, hun løb bort?
Første gang?
Vi må kunne bruge Spejlmasken til at slippe væk.
Jeg må finde et vindue. Hvis jeg kan se hende, kan jeg gå ind til hende.
Der er ingen vinduer i skoven.
- Jeg må se, hvad hun laver. - Det ved vi.
Måske er det ikke med vilje, men hun ødelægger verden.
Ja, hun spiser fritter, kysser drenge, ryger og det hele!
Hvorfor går folk i de dumme kjoler?
Jeg burde have vidst, at du stod bag, Valentine.
Altså...
Hør nu på mig. Din datter vil ødelægge alt.
Jeg må finde et vindue og komme tilbage.
Lad os nu gå.
- Du er min datter. - Du ved, det ikke er sandt.
Jeg er en rimelig kvinde.
Følger du med mig, -
- henretter jeg Valentine på human vis.
- Og så taler vi ikke mere om det. - Hun er ikke et kæledyr.
Hun er ikke et barn mere. Du må lade hende blive voksen.
Mener du, lade hende vælge sin egen mad, -
- sit eget tøj og selv træffe beslutninger?
- Elske, ikke eje hende. - Ja.
Ja, det er præcis, hvad jeg mener.
Det er udelukket.
Jeg gider ikke det her. Jeg er en vigtig mand.
Slipper vi ikke fra hende, er du en død mand.
Den ting, du har, der laver lys. Hvor er den?
Og masken. Giv mig Spejlmasken.
For guds skyld. Jeg ved, hvad jeg gør!
Den burde være her nu. Det har altid været vores signal.
Var I ikke oppe at skændes?
Det var mere en meningsudveksling. Jeg havde ret.
Nogle gange må man undskylde.
Nej. Det gør jeg aldrig.
Okay. Så siger jeg det.
Undskyld!
Du har virkelig et tårn.
Jeg er faktisk en meget vigtig mand.
Se.
Der er kun en udvej. Vinduerne.
Dem, jeg tegnede. De er døre mellem vores og hendes verden, -
- og hun ødelægger dem,
Valentine! Giv mig Spejlmasken. For himlens skyld!
Hvad sker der?
Der er ikke flere vinduer. Det er slut.
Hun vandt.
Jeg kommer ikke tilbage.
Nej. Jeg vil ikke tilbage!
- Det her er min verden! - Nej! Jeg synes om det her.
Jeg vil leve i virkeligheden.
Virkeligheden? Den kan du ikke håndtere.
Helena.
- Far? - Hej.
Det er væk.
Det var et underligt sted at sove.
Jeg sov ikke.
Mor! Er hun...
Jeg har ikke hørt noget. Vi må krydse fingre.
Se dig lige. I nattøj.
Kom nu, du bliver kold. Kom nu her.
Tag den på.
Sådan. Okay?
Den ligger i lommen.
Hallo?
Ja.
Nu skal du få ham.
- Til dig. Det er hospitalet. - Hallo?
Ja.
Tak...
Fordi I fortalte mig det.
Ja.
Så arrangerer jeg det hele.
Kom nu.
Hvad sagde de? Far?
Hun har det fint. Hun klarer den.
De fik det hele.
Lad os gå ind og gøre os klar.
Vi skal nok klare os.
OG DET GJORDE DE...
DEN BEDSTE LILLE STORE TOP I VERDEN
Jeg har altid drømt om at arbejde i cirkus.
Fint. Du skal være over 18, bestå prøven og være tosset.
Tak.
Undskyld.
Det er i orden.
- Jeg talte med kvinden derhenne. - Min mor.
Jeg talte med den skønne dame derhenne.
Jeg har altid villet arbejde i cirkus.
Fint. Du var blevet en elendig tjener.
Ja.
Hvad?